Tekstityksen versionumero: 1.1 Päiväys: 01.03.2007
Suomennos: trespasser, DalSargamon, Dille, Sensei, Rollo, Mesinen ja Chip
Oikoluku: Cotton
ESPANJA 1944
Kansalaissota on ohi. Vuorille piiloutuneena -
aseistetut miehet taistelevat yhä uutta fasistihallintoa vastaan.
Kasarmeja on perustettu tuhoamaan vastarintaliike.
Kauan sitten -
maanalaisessa valtakunnassa, missä ei ole lainkaan valheita tai tuskaa, -
asui prinsessa, joka unelmoi ihmisten maailmasta.
Hän unelmoi sinitaivaista, tuulenhenkäyksistä ja auringonpaisteesta.
Eräänä päivänä prinsessa harhautti vartijansa ja karkasi.
Heti ulkopuolella auringon kirkkaus sokaisi hänet -
ja pyyhki menneisyyden hänen muististaan.
Hän unohti kuka hän oli ja mistä tuli.
Hänen kehonsa kärsi kylmästä, taudeista ja kivusta. Lopulta hän kuoli.
Kuitenkin kuningas, hänen isänsä tiesi aina, että prinsessan sielu palaisi -
ehkä toisessa kehossa, toisessa paikassa, toiseen aikaan.
Isä odottaisi häntä viimeiseen hengenvetonsa saakka, -
kunnes Maa syöksyisi radaltaan.
Miksi otit noin paljon kirjoja mukaan, Ofelia?
Me menemme maalle, ulkoilmaan.
Satuja?
Olet hieman liian vanha täyttääksesi pääsi sellaisella hölynpölyllä.
Pyydä kuskia pysäyttämään auto.
Ofelia, odota.
Veljesi ei voi hyvin.
Rouva, oletteko kunnossa? Tarvitsetteko jotain?
Se ei ole mitään. Anna minulle vähän vettä.
Vettä. Vettä kapteenin vaimolle.
Ofelia?
Ofelia, tule tänne.
- Näin keijun. - Katso nyt kenkiäsi!
Mennään. Kun saavumme myllylle, tule tervehtimään kapteenia.
Toivon sinun kutsuvan häntä isäksi.
Sinä et aavistakaan, kuinka hyvä hän on ollut meille.
- Kapteeni, he tulevat. - 15 minuuttia myöhässä.
Carmen.
Tervetuloa.
Tuota ei tarvita. Pystyn kävelemään ihan hyvin.
Tohtori Ferreiron mielestä teidän ei tulisi rasittaa itseänne.
Ei.
Tee se minun mielikseni.
Kiitos.
Ofelia, tule ulos tervehtimään kapteenia.
Ofelia.
Oikealla kädellä, Ofelia.
Mercedes!
- Tuo heidän matkatavaransa. - Kyllä, herra.
Se on labyrintti.
Vain kasa kiviä, jotka ovat aina olleet täällä. Jopa ennen myllyä.
Parempi olla menemättä sinne. Voisit eksyä.
Kiitos.
- Oletko lukenut ne kaikki? - Mercedes!
Kapteeni kutsuu.
Isäsi tarvitsee minua.
Hän ei ole isäni. Kapteeni ei ole isäni.
Isäni oli räätäli. Hän kuoli sodassa.
Kapteeni ei ole isäni.
Teit asian selväksi. Menisimmekö jo?
Oletko nähnyt äitini?
- Eikö olekin kaunis! - On.
Hän on kipeä vauvan takia. Huomasitko?
Sissit piileksivät metsässä, koska heitä on vaikea seurata siellä.
Nuo äpärät tuntevat tämän maaston paremmin kuin kukaan meistä.
Tukimme kaiken pääsyn metsään.
Ruoka ja lääkkeet varastoidaan tänne. Painostamme heidät tulemaan luoksemme.
Perustamme kolme uutta komentopaikkaa. Tähän, tähän ja tähän.
Mercedes. Pyydä tohtori Ferreiroa tulemaan alas.
Kyllä, herra.
Tämä auttaa teitä nukkumaan läpi yön.
Vain kaksi tippaa ennen nukkumaanmenoa.
Vain kaksi tippaa.
Sillä lailla.
Juokaa kaikki. Hyvä.
Älkää epäröikö kutsua minua, jos tarvitsette jotain mihin aikaan tahansa.
Te tai hoitajanne.
Hyvää yötä.
Sulje ovi ja sammuta valot, kulta.
Sinun pitää mennä tapaamaan häntä.
Haava pahenee. Hänen jalkansa ei parane.
Tässä on kaikki mitä sain. Olen pahoillani.
Kapteeni Vidal odottaa sinua toimistossaan.
Tule tänne, Ofelia.
Luojan tähden sinun jalkojasi. Ne ovat ihan jäässä, kultaseni.
- Pelkäätkö sinä? - Vähän.
- Mikä tuo ääni on? - Se on vain tuuli.
Yöt täällä eroavat kaupunkiöistä.
Siellä kuulee autojen ja junien ääniä. Täällä talot ovat vanhoja.
Ne natisevat.
Ihan kuin ne puhuisivat.
Huomenna saat yllätyksen.
- Yllätyksen? - Niin.
- Kirjanko? - Ei, jotain paljon parempaa.
Miksi sinun täytyi mennä naimisiin?
- Olin liian kauan yksin. - Olen kanssasi. Et ollut yksin.
Et ollut koskaan yksin.
Ymmärrät, kun tulet vanhemmaksi. Se ei ole ollut helppoa minullekaan.
Veljesi oikuttelee.
Kerro hänelle yksi tarinoistasi. Hän varmasti rauhoittuu.
Armas veljeni.
Kauan sitten surullisessa, kaukaisessa maassa -
oli valtava, jylhä mustakivinen vuori.
Joka yö auringon laskiessa kyseisen vuoren huipulla -
kukki ruusu, jonka poimijasta tulisi kuolematon.
Yksikään ei kuitenkaan uskaltanut lähestyäkään ruusua, -
sillä sen piikit tihkuivat kuolettavaa myrkkyä.
Miehet puhuivat keskenään kuolemanpelostaan ja kivusta, -
mutteivät koskaan ikuisen elämän lupauksesta.
Niinpä oli ruusu kuihtuva päivittäin, -
kykenemättä luovuttamaan lahjaansa kenelläkään.
Unohdettuna ja kateissa tuon kylmän, synkän vuoren huipulla.
Ikuisesti yksin aikojen loppuun saakka.
Käy peremmälle.
- Kuinka vaimoni voi? - Todella heikkona.
Hän saa tarvitsemansa levon. Nukun täällä alhaalla.
- Entä poikani? - Suokaa anteeksi, kapteeni.
- Kuinka poikani voi? - Ei syytä huoleen toistaiseksi.
Oikein hyvä.
Kapteeni, vaimonne ei olisi pitänyt matkustaa näin myöhäisessä vaiheessa raskautta.
- Sekö on mielipiteenne? - Se on ammatillinen mielipiteeni.
Pojan kuuluisi syntyä isänsä luona. Tässä kaikki.
Eräs asia, kapteeni. Miksi olette niin varma, että se on poika?
Älä koettele hermojani.
Havaitsimme ammuntaa luoteissektorilla kello 8:00.
Kersantti Bayona tutki sektorin ja vangitsi epäilyn.
- Toinen on hänen poikansa kaupungista. - Kapteeni, isäni on kunniallinen mies.
Antakaa minun arvioida se. Riisu hattusi edessäni.
Löysimme häneltä tämän aseen. Sillä on ammuttu.
- Isäni oli jänismetsällä. - Ole jo hiljaa!
"Ei Jumalaa, hallitusta tai herraa"? Ja paskat.
- Kommunistien propagandaa. - Ei suinkaan, herra.
Se on vanha almanakka, kapteeni. Olemme pelkkiä maanviljelijöitä.
Jatka.
Lähdin jänismetsälle, kapteeni.
- Tein sen sairaiden tytärteni vuoksi. - Vai jänismetsälle.
Jos isäni sanoo olleensa jänis- metsällä, näin on myös ollut.
Antakaa hänen olla!
Tapoitte hänet!
Sinä kirottu murhaaja!
Kenties opitte tutkimaan nämä kurjat kunnolla ennen kuin häiritsette minua.
Kyllä, kapteeni.
Äiti, herää!
Huoneessa on jotain, äiti.
Hei. Seurasitko minua tänne? Oletko keiju?
Katso tätä.
Tämä on keiju.
Haluatko minun tulevan mukaasi?
Ulosko? Minne?
Huhuu?
Kaiku.
Huhuu?
Sinä.
Se olet sinä. Olette palannut.
Pyydän, älkää pelätkö. Katso.
- Nimeni on Ofelia. Kuka sinä olet? - Minäkö?
Minulla on ollut lukuisia nimiä.
Niin vanhoja, että vain tuuli -
ja puut ne osaavat lausua. Minä olen vuori, -
metsä ja maa.
Olen...
Olen Fauni.
Nöyrin palvelijanne, teidän korkeutenne.
- En minä ole... - Olette prinsessa Moanna.
Manalan kuninkaan tytär.
- Isäni oli räätäli. - Et ole siinnyt ihmisestä.
Olet syntynyt kuusta. Katso vasempaan olkaasi.
Löydät merkin, joka todistaa sanomani.
Todellinen isäsi lähetti meidät maailman joka kolkkaan -
avaamaan portaaleja, jotta voisit palata.
Tämä on noista portaaleista viimeinen.
Ensin on kuitenkin varmistettava, -
että perusolemuksesi on koskematon.
Ettei sinusta ole tullut kuolevainen.
Sinun on suoritettava kolme tehtävää ennen seuraavaa täysikuuta.
Tämä on Risteysten kirja.
Avaa se ollessasi yksin. Se näyttää sinulle tulevaisuutesi -
sekä mitä on tehtävä.
Sivuthan ovat tyhjät.
Valmista jänikset illalliselle, Mercedes.
Ne ovat liian pieniä.
- Koeta saisiko niistä muhennoksen. - Kyllä, herra.
Kahvi oli palanutta. Maista itse.
Sinun tulisi vahtia valmistumista.
Kuten tahdotte, herra.
Valmista nämä.
- Hän ei pitänyt kahvista. - Hän on nirso hienostelija.
- Tarvitsemme nautaa ja yhden kanan lisää. - Mistä muka löydämme ne?
- Tohtorin ja pormestarin vaimot tulevat. - He todellakin syövät paria sikaa enemmän.
- Eivätkä osaa pitää suitaan kiinni. - Eivät edes veden alla.
Tulen kohta takaisin, Mercedes.
Ofelia.
Isäsi järjestää tänään illalliskutsut.
Katso mitä olen tehnyt sinulle.
Pidätkö siitä?
Olisin antanut mitä vain näin hienosta mekosta, -
näin hienoa mekkoa, kun olin pieni. Ja katso näitä kenkiä!
- Pidätkö niistä? - Kyllä, ne ovat oikein sievät.
Menehän nyt kylpyyn.
PUU
Kauan sitten, kun metsä oli vielä nuori, -
siellä asui monia taianomaisia olentoja.
Metsän asukit nukkuivat suuren viikunapuun varjossa.
Puu kasvoi mäellä lähellä myllyä.
Mutta nyt puu tekee kuolemaa. Sen oksat ovat kuivuneet.
Ofelia?
Ofelia? Pidä kiirettä. Haluan nähdä mekon ylläsi.
Haluan, että olet kaunis kapteenin saapuessa.
Näytät aivan prinsessalta.
Prinsessaltako?
Varmistakaa, että kanat on putsattu kunnolla.
Älkääkä unohtako papuja.
- Näytät upealta, tyttöseni. - Onpa hurmaava mekko.
Takaisin töihin, lusmuilu riittää.
Haluatko hunajamaitoa?
Siirry vähän, emmehän halua mekkosi likaantuvan maidosta, -
kun olet laittautunut kauniiksi.
Mercedes, uskotko keijuihin?
En, mutta pikkutyttönä uskoin.
Uskoin moniin muihinkin asioihin, joihin en enää usko.
Viime yönä keiju kävi luonani.
Niinkö?
- Niitä oli monta. Mukana oli Faunikin. - Fauniko?
Se oli hyvin vanha sekä pitkä ja haisi ihan mullalta.
- Äitini varoitti minua Faunista. - Mercedes!
Tule mukaani.
Kapteeni, kaikki on tässä. Jauhoja, suolaa, öljyä, lääkkeitä, -
- oliiveja, pekonia. - Kunnon tupakkaa.
Ja säännöstelykortteja.
- Tehkää luettelo tavaroista. - Hyvä on.
Mercedes.
- Avain. - Kyllä, herra.
- Onko tämä ainoa avain? - On.
- Tästä lähin kannan sitä itse. - Kapteeni.
Kapteeni, ei tämä välttämättä ole mitään.
Tuolla he ovat.
Kauan sitten, kun metsä oli vielä nuori, -
siellä asui monia -
taianomaisia olentoja.
Ne suojelivat toisiaan -
ja nukkuivat suuren viikunapuun varjossa.
Puu kasvoi mäellä lähellä myllyä.
Mutta nyt puu tekee kuolemaa.
Sen oksat ovat kuivuneet ja runko on vanha ja vääntynyt.
Hirviömäinen sammakko asustaa sen juurissa -
eikä anna puun kukoistaa.
Sammakon suuhun on laitettava kolme taikakiveä -
ja sen vatsasta on saatava kulta-avain.
Vain silloin viikunapuu voi jälleen kukoistaa.
He olivat täällä alle puoli tuntia sitten.
He lähtivät kiireellä.
Korkeintaan 12 miestä.
Antibiootteja.
Ne pirulaiset unohtivat arvontakuponkinsa.
He ovat täällä.
Ne ruojat ovat täällä. He tarkkailevat meitä.
Hei!
Teiltä jäi tämä!
Ja arvontakuponkinne! Tulkaa hakemaan ne!
Voihan olla onnenpäivänne!
Hei. Olen prinsessa Moanna -
enkä pelkää sinua.
Eikö sinua hävetä asua täällä syöden hyönteisiä -
ja lihoessa puun tehdessä kuolemaa?
Hei!
- Oletteko katsoneet hänen huoneestaan ja komerosta? - Kyllä, rouva.
Oletteko tarkistaneet puutarhan? Entä varaston?
Kyllä, rouva.
- Minne hän on oikein mennyt? - Tännepäin.
Sallikaa esitellä vaimoni Carmen.
- Mukava tavata. - Samoin.
Tästä lähtien yksi säännöstelykortti perhettä kohden. Katsokaa niitä.
- Yksikö? - Vain yksi.
- Kapteeni, mahtaako se riittää? - Säästäväisillä ihmisillä se riittää.
Kukaan ei saa lähettää ruokaa vuorisisseille.
He ovat alkaneet menettää jalansijaansa ja yksi heistä on haavoittunut.
Anteeksi, kapteeni. Miten voitte olla noin varma?
Saimme heidät tänään melkein kiinni. Löysimme tämän. Antibiootteja.
Jumala on jo pelastanut heidän sielunsa. Hän ei välitä heidän ruumiistaan.
Autamme teitä, kapteeni. Tiedämme, että ette haluaisi olla täällä.
Siinä olette väärässä.
Haluan olla täällä, koska haluan poikani syntyvän uuteen, puhdistettuun Espanjaan.
Sillä nämä ihmiset ovat hairahtuneet kuvitellessaan, -
että kaikki ovat tasavertaisia. Mutta meissä on suuri ero.
Sota on ohi ja me voitimme.
Jos asia menee perille vain tappamalla kaikki niistä elukoista, -
niin sitten tapamme heidät.
Me kaikki haluamme olla täällä.
Omalle tahdolle!
Laittakaa kahvi kiehumaan. Minä haen lisää puita.
Asia hoidossa.
Ofelia?
Miten te ja kapteeni tapasitte?
Ofelian isä valmisti kapteenin univormut.
Hänen kuoltuaan menin liikkeeseen töihin.
Hieman yli vuosi sitten tapasin kapteenin uudestaan.
Eikö ole mielenkiintoista, että löysitte toisenne niin pitkän ajan jälkeen.
Erittäin mielenkiintoista.
Antakaa anteeksi vaimolleni. Hän ei ole kokenut maailmaa.
Hän luulee muiden välittävän typeristä tarinoistaan.
Ymmärrämme toki.
Anteeksi, rouva. Ofelia on täällä.
Suokaa anteeksi.
Olenko kertonut kuinka tutustuin isäänne, kapteeni?
Minulla ei ole aavistustakaan.
Marokossa. Tapasin hänet vain pikaisesti, mutta hän teki suuren vaikutuksen.
- Erittäin hyvä sotilas. - Hänen pataljoonansa miehet sanoivat, -
että kun kenraali Vidal kuoli taistelukentällä, -
hän iski kellonsa kiveen, -
jotta hänen poikansa tietäisi hänen täsmällisen kuolinaikansa.
Jotta hän tietäisi kuinka rohkea mies kuolee.
Pötyä. Hän ei omistanut kelloa.
Tekosi satuttaa minua.
Kun olet kylpenyt, saat mennä suoraan petiin ilman ruokaa.
Kuuletko?
Joskus minusta tuntuu, ettet koskaan opi käyttäytymään.
Olen pettynyt sinuun, Ofelia.
Ja isäsi myös.
Tarkoitatko kapteenia?
Etenkin häntä.
Minulla on avain.
Vie minut Labyrinttiin.
Hei.
Sain avaimen.
Tuo olen minä ja sinä olet tuo tyttö.
Entä tuo vauva?
Sait siis avaimen haltuusi.
Hyvä.
Hän uskoi sinuun alusta alkaen.
Hän on niin iloinen, kun onnistuit.
Pidä avain. Tarvitset sitä hyvin pian.
Ja tätä myös. Se on pala liitua.
Kaksi tehtävää jäljellä -
ja kuu on melkein täysi.
Ole kärsivällinen. Kuljemme pian palatsiinne seitsemän pyöreän puutarhan läpi.
Mistä tiedän, että puhut totta?
Miksi tällainen pieni Fauni-parka valehtelisi sinulle?
Aloittakaa.
Pitäkää korttinne esillä tarkastusta varten.
Liikettä. Nimenne?
- Etu- ja sukunimenne. - Narciso Pena Soriano palveluksessanne.
Tämä on päivittäinen leipämme Francon Espanjassa, -
sitä pidetään turvassa myllyssä! Kommunistit valehtelevat, -
koska yhtenäisessä Espanjassa yksikään talo ei ole ilman tulta ja leipää.
Näytä minulle mitä nyt tapahtuu.
Näytä minulle.
Ofelia... Auta...
Tämä on päivittäinen leipämme Francon Espanjassa...
Kapteeni! Kapteeni!
Kommunistit valehtelevat sanoessaan, että Espanjassa nähdään nälkää...
- Tule nopeasti. - Koska yhtenäisessä Espanjassa -
yksikään koti ei ole ilman tulta tai leipää.
Tämä on päivittäinen leipämme Francon Espanjassa...
Vaimonne tarvitsee keskeyttämätöntä lepoa.
Hänen täytyy levätä suurimmaksi osaksi ajasta.
Tytön pitäisi nukkua jossakin muualla.
- Jään tänne syntymään asti. - Pidä hänestä hyvää huolta.
En välitä kuluista, tai siitä mitä tarvitset.
Pidä hänestä huolta.
Älä huoli.
Huomaat kyllä, että äitisi paranee pian.
- Lapsen saaminen on monimutkaista. - Sitten en koskaan hanki lasta.
Autat miehiä metsässä, etkö autakin?
- Oletko kertonut kellekään? - En ole.
En tahdo, että sinulle tapahtuu mitään pahaa.
- Enkä minä liioin sinullekaan. - Tiedätkö yhtään kehtolaulua?
Vain yhden, mutta en muista sen sanoja.
Ei se haittaa. Tahdon silti kuulla sen.
Älä pelkää. Se olen vain minä.
- Oletko valmis? - Olen.
Sitten menoksi.
Tämä on silkkaa hulluutta. Kun tuo mies huomaa, hän tappaa meidät.
- Otitko sen huomioon? - Pelkäätkö häntä niin kovasti, tohtori?
Ei tässä ole pelosta kyse, ei ainakaan omastani.
Pedro, Pedro, -
veljeni.
- Et suorittanut tehtävää. - En, äitini on kipeä.
Se ei ole syy laiminlyönnille.
Katso! Tämä on alruunanjuuri.
Kasvi, joka uneksi olevansa ihminen.
Pistä se äitisi vuoteen alle -
kulhossa tuoreen maidon kera.
Laita sinne joka aamu kaksi tippaa verta.
Nyt ei ole enää aikaa hukattavana. Täysikuu koittaa pian.
Ota lemmikkini opastamaan sinut perille. Käyt todella vaaralliseen paikkaan, -
joten ole varovainen. Se otus joka vaeltaa siellä, -
ei ole ihminen.
Näet loisteliaan aterian, -
mutta älä syö tai juo mitään.
Älä kerta kaikkiaan mitään.
Henkesi riippuu siitä.
Toin oliiviöljyä, tupakkaa ja juustoa.
Postia Trigolle ja Pilotolle.
Katsotaanpa miten tuo jalka pärjää.
Miten luulisit? Se on paskana.
Katsotaanpa.
Po-Pohjoisamerikkalaisia sekä -
britannialaisia ja kanadalaisia joukkoja -
nousi maihin pienelle rannalle Pohjois-Ra-Ra...
- Ranskassa, senkin änkyttävä idiootti. - Ranska.
Yli 150 000 sotilasta -
kenraali Dwight D. Eisenhowerin komennuksessa...
Onko se niin paha, tohtori?
Kuulehan, -
tätä ei voi pelastaa mitenkään.
Yritän tehdä tästä niin helppoa kuin on mahdollista.
Odota hetki, tohtori. Pieni hetki vain.
"Käytä liitua oven merkitsemiseen missä tahansa huoneessasi."
"Kun ovi aukeaa, käännä tiimalasi."
"Anna keijujen opastaa sinua."
"Älä syö tai juo mitään vierailusi aikana, -